SKÓClA i.sz. 1280
Elmondom William Wallace történetét.
Angol történészek hazugnak tartanak majd.
De a történelmeta hősök hóhéraiírják.
Skócia királya utódnélkülhaltmeg. És Anglia királya,
egy kegyetlen pogány, akit Nyakigláb Edwardnéven ismertek,
magának követelte a skót trónt.
Skócia nemeseiharcoltak vele
és egymássala koronáért.
Végül Nyakigláb béketárgyalásra hívta őket.
Fegyvertelenül. Csak egy apróddal.
Malcolm Wallace, birtokos közember, volt e grófság egyik farmere.
Két fia volt: John és William.
Megmondtam, hogy itt maradsz.
De elvégeztem a dolgom. Hová megyünk?
MacAndrews-hoz. Azt igérte, a gyűlés után eljön.
- Jöhetek? - Nem. Menj haza, kisfiam.
- De veletek akarok menni. - Menj haza, vagy csattan a pofon.
Eredj haza, William.
MacAndrews.
Jézus.
William.
Minden rendben, minden rendben. Nyugodj meg, fiam.
William.
Én azt mondom, visszavágunk.
- Nem bírunk velük. - Tenni kell valamit.
Wallace jól beszél. Harcolnunk kell.
A gyűlésen jelen volt minden harcrakész nemes.
Nem bírunk egy egész sereggel. Mi jó, ha 50 parasztot kerítünk.
Nem kell győznünk... Csak harcolnunk.
- Nos, ki van velem? - Én, Wallace.
- Rendben. - Igen.
- Mit képzelsz, hová mész? - Veled.
Ó, igazán? És mit fogsz csinálni?
- Segítek. - Hát az aztán remek lesz.
De itt kell, hogy segíts nekem,
viseld mindennek gondját, míg megjövök.
Tudok harcolni.
Tudom. Tudom, hogy erős vagy.
De az eszéről ismerni meg az igazi férfit.
Holnapra itt vagyok.
- Angolok. - Bújj el.
Az apád és az öcséd elment, megölnek minket és felégetik a tanyát.
Rajtunk áll, Hamish.
Apa?
William.
Gyere ide, fiú.
William.
A nagybátyád vagyok. Argyle.
Anyádra hasonlítasz.
Ma itt éjszakázunk. Holnap elmegyünk.
Nem akarok elmenni.
Az apád halálát sem akartad, ugye?
De mégis megtörtént.
A pap szép áldást mondott?
- Az Úr áldjon és oltalmazzon... - Latinul beszélt.
Nem tudsz latinul?
Ezt orvosolnunk kell.
Az Úr
áldjon és oltalmazzon.
Az Úr vesse fényét rád.
Az Úr vegyen oltalmába
és adjon néked nyugodalmat.
Ámen.
A szíved szabad.
Legyen bátorságod követni.
Mit csinálnak?
Búcsúznak a maguk módján.
Tiltott dallammal, tiltott hangszeren.
Akkor is így volt, mikor nagyapád megölték.
Először tanuld meg használni...
ezt.
Utána megtanítalak... használni
ezt.
Múltak az évek,
és Nyakigláb Edward, Anglia királya,
legidősebb fiának, az utódjának, az esküvőjétfelügyelte.
Ámen.
Fiának menyasszonyául
Nyakigláb a vetélytársa,
a francia király lányátszemelte ki.
A szóbeszédszerint a királylány teherbe ejtése
magára Nyakiglábra várt.
Talán kezdettől ezjárta fejében.
Skócia...
Az én földem.
A franciák mindig az erős talpát nyalják.
De hogy tartanának erősnek, ha még a saját szigetemet sem uralom?
- Hol a fiam? - Bocsásson meg, uram.
Megkért, jöjjek el helyette.
Érte küldetek, ő meg téged küld?
Távozzam, uram?
Ha fiam óhaja, hogy királynője uralkodjon, mikor én már nem leszek,
akkor csak maradj és figyelj. Tessék.
Nemesek.
A nemesek Skócia uralmának a kulcsa.
Adjunk nemeseinknek földet északon.
És az ő nemeseiknek birtokot Angliában. Kapzsiságukban majd együttműködnek.
De uram, a mi nemeseink nem akarnak majd mindent feladni.
Az új birtok új adótjelent, és már adóznak a francia háborúért.
Igazán?
Skóciával az a baj,
hogy skótokkal van tele.
Talán eljött az ideje,
hogy egy régi szokást újra bevezessünk.
Adjuk meg a primae noctis jogát.
Az első éjszaka, ha egy közleány a birtokon férjhez megy,
a nemes tölti a lánnyal a nászéjszakát.
Ha másképp nincs ínyére,
erre majd haranak a nemesek.
Pont ilyen urak kellenek Skóciában.
Kit érdekel majd az adó?
Remek ötlet, uram.
Igazán?
Edinburgh-ban gyülekezett a skótnemesek tanácsa.
Köztük voltRobert, Bruce 17-ik grófja,
Skócia koronájának komoly esélyese.
Hallom Nyakigláb megadta a primae noctisjogát.
Nyilvánvalóan híveit így akarja idecsalogatni.
Apám szerint Nyakibláb gyanúját elaltathatjuk,
ha parancsát nem ellenezzük, de nem is támogatjuk.
- Bölcs terv. - Hogy van apád? Elmaradt a tanácsból.
Franciaországi ügyei elfoglalják.
De üdvözletét küldi.
És óhajára minden Bruce
és Skócia nevében is beszélek.
- Leejtetted a kövedet. - A férfiasság vizsgája.
Győztél.
Vedd akkor a katona vizsgájának.
Az angolok tiltják a fegyvert, így kövekkel gyakorlatozunk.
A katona lényege nem a karjában van. Hanem itt.
Nem. Itt van.
Hamish?
ltt van, fiam. Mutasd meg neki.
- Gyerünk, Hamish. - Gyerünk, fiú.
Gyerünk.
Jó dobás.
Aha, remek.
Vajon akkor is ilyen jó vagy, mikor élesben megy?
Mint... mint a csatában.
Össze tudnál zúzni valakit ezzel?
Téged össze tudlak zúzni... mint egy kukacot.
- Tényleg? - Aha.
Hát, akkor nosza. Akarjátok látni, amint kukaccá zúz?
- Rajta, nyomás. - El fogsz mozdulni.
- Nem fogok. - Najó.
El fog mozdulni.
Rajta, Hamish.
Gyerünk, fiú.
Ügyes.
- Remek dobás. - Jól vagy?
- Kicsit mintha megrázott volna. - Hogy felejthettem el a köveket!
Aha.
Kelj fel, te rakás...
- Örülök, hogy újra látlak. - Hát, érezd magad otthon.
- Nézd mit tettél a fejemmel. - El kellett volna mozdulnod.
William, táncolsz velem?
Hát persze.
Jöttem, hogy ``az első éjszakajogával`` éljek.
Mint e föld birtokosa, a nászt azzal áldom meg, hogy az arát
frigye első éjjelén ágyamba viszem.
lstenemre, nem teszed!
Nemesi előjogom.
- Jó estét, uram. - Nicsak, a fiatal Wallace.
- Kellemesen enyhe az este. - Hát, az biza.
Válthatnék egy szót a lányoddal?
És ugyan miről?
Hát...
Murron, kilovagolsz velem e szép estén?
Ebben az időben? Megőrültél.
Jó kis skót időjárás, asszonyom. Szinte függőleges az eső.
- Nem mehet veled. - Nem?
Nem. Legalábbis mostan nem.
- Mostan nem. - Mostan nem.
- Nézz be később. - Az idő remek. Alig esik.
Nem hallottad, mit mondtam?
Murron.
Rád hasonlít.
- Hogy ismertél fel annyi év után? - Nem ismertelek fel.
Láttam, nagyon nézel, és nem tudtam ki vagy.
Sajnálom. Kicsit belédfeledkeztem.
Mindig ellovagolsz idegenekkel?
Igy legalább elmentél.
Ha netán újra lesz bátorságom elhívni, majd írásban nyújtom be.
- Nem segítene. Nem tudok olvasni. - Nem tudsz?
Nem.
- Ezt orvosolnunk kell. - Megtanítasz olvasni?
- Igen, ha szeretnéd. - Igen.
- Milyen nyelven? - Most meg mit dicsekszel?
- Bizony. Meg vagy hatva? - Nem. Kéne?
Igen.
Mert minden áldott nap rád gondoltam.
Fejenállva csináld, akkor meghatódom.
- Felrepül a szoknyám, de megteszem. - A világot bejártad, de illemet nem tanultál.
A franciák és a rómaiak nálam illetlenebbek.
- Jártál Rómában? - A nagybátyámmal zarándokúton.
Milyen volt?
Közel sem olyan gyönyörű, mint te.
Ez mitjelent?
Gyönyörű.
De ide tartozom.
Murron. Gyere be.
Uram, tudom, furcsállod, hogy Murront lovagolni hívtam, de...
MacClannough lánya nem ide tartozik.
- Egy gyűlésre akarlak vinni. - Miféle gyűlésre?
- Amolyan titkosra. - Tiszta időpocsékolás.
Az apád harcos volt...
..és hazafi.
Tudom, ki volt az apám.
Hazajöttem, hogy műveljem a földem, és Isten segedelmével családot alapítsak.
- Békében szeretnék élni. - Induljatok.
- Kerülni akarod a bajt? - Igen.
Ha bebizonyítod, udvarolhatsz a lányomnak.
De addig nem.
- Nem. - Nem, Wallace. Nem.
- Nem most bizonyítottam be? - Nem.
- Nem? - Nem!
Persze sok a munka a farmon.
De minden megváltozik majd a fiaimmal.
Szóval gyerekeid vannak.
Hát, még nem. Azt reméltem, hozzásegítesz.
Szóval azt akarod, feleségül menjek hozzád?
Hát, hirtelen jött a kérdés, de igen.
Igy kérsz feleségül?
Szeretlek. Mindig is szerettelek.
Feleségül akarlak venni.
Ez igen volt?
- Igen, ez egy igen. - Igen?
- Siessünk. Már vár ránk. - Ó, várj.
Hová mész?
- Mi az? - Majd meglátod.
Atyánk.
Szeretni foglak, amíg csak élek.
Téged, és nem mást.
És én téged.
Téged, és nem mást... örökké.
Mikor láthatlak? Ma éjjel?
- Nem lehet. - Miért nem?
Apám gyanakszik.
Talán bizony azért, mert...
Mikor?
- Ma éjjel. - Ma éjjel?
Mozgás, testőr.
Mit viszel, leányka?
- Nehéz lehet. Segíthetek? - Elbírom magam is.
Nem lopom el...
Ó. A lányomra emlékeztetsz Angliában.
Heló, leányka.
Halkan, Smythe.
Te ringyó.
Jól vagy?
- Jól vagy? - Igen.
- Tudsz lovagolni? - Igen.
Gyere ide, te szemét!
A vészharangot. Segítség!
A gyümölcsösben találkozunk. Vágtass!
Elszöknek.
Megvagy, te ringyó.
Murron.
Jól tudjátok, mindent megtettem,
hogy ne legyek túl szigorú a törvényeink alkalmazásánál.
És ennek következtében,
nem tanultunk meg együttélni
viszonylagos békében és harmóniában?
Nos?
És... engedékenységemért ilyen törvényszegéssel fizettek.
Nem hagytok sok választást.
A király katonájának megtámadása
egyenlő a király megtámadásával.
Nos,
megtalálom a módját, hogy idejöjjön ez a híres verekedő.
Igy.
Káplár. Ijászokat a toronyba. Most!
Ne mozdulj, Apa.
Te idióta, te.
- Apa, jól vagy? - Igen.
Wallace fia.
Wallace.
Mire vársz, fiú?
Nesze. Csináld te. Én majd lefogom.
A seb közepébe öntsd, fiú.
Tudom, kár a whisky-ért. Nézzétek el.
Fogjátok. Fogjátok. Fogjátok. Most,
engedjétek el.
Rendben?
Ez majd felébreszt reggel, fiú.
- Valaki jön. - Fegyverbe.
Valaki jön.
MacGregorék. A szomszéd völgyből.
Hallottuk, mi történik.
Csak nem engedhetjük, hogy ti amardanok kisajátítsátok a mókát.
Menjetek haza.
Mi már benne vagyunk.
Már nem segíthetünk rajta. De ti még segíthettek magatokon.
Menjetek haza.
Nincs hová hazamennünk, ha az angolok felgyújtják az otthonunk.
- És fel fogják gyújtani. - Igen.
lsten hozott.
Az őrjárat visszatért, uram.
Nos, mi újság?
100 katonát küldtem Lanarkba. Visszatérnek bármely percben.
Igy voltak öltözve?
De aligha voltak többen 50-nél.
Gyorsan csináld!
Emlékszel rám?
- Soha nem bántottam. Jogom volt rá. - Ez meg a férj joga!
William Wallace vagyok.
Megkegyelmezünk nektek.
Menjetek vissza Angliába.
És mondjátok el, Skócia lányai és fiai a maguk urai.
Mondjátok el, Skócia szabad.
Gyújtsátok fel!
A skót lázadók szétverték egyik helyőrségem
és megölték a nemesurat.
Hallottam. Ez a Wallace egy bandita, semmi több.
És hogy bánnál el ezzel a... banditával?
Mint más közönséges tolvajjal. Tartóztassa le és büntesse meg a helyi bíró!
Hagyjatok magunkra!
Wallace megölte a bírót és uralja a várost.
Állj fel.
Állj fel!
Reggel
Franciaországba indulok, hogy ottani jogainkat biztosítsam.
Rádhagyom e kis rebellió leverését.
Világos? Biztos?
Egy nap király leszel.
Legalább próbálj királyhoz illően viselkedni!
Tisztulj innen!
Hívd össze a katonai tanácsom!
Remélem a férje Skóciába megy,
és találkozik Wallace-szal...
és akkor Ön megözvegyül.
Ott.
Utánuk.
Nincs értelme ellenállni. Túlerőben vagyunk, ti meg csapdában.